- Tidigare... - Hon är framme.
- Hur många är där? - 200.
- Ett möte. - Inta positionerna. Här är målet.
Vår planets dagar var räknade. Solen håller på att bli en supernova.
Inom ett år är vår planet obeboelig.
Jorden är vår chans till överlevnad. Vi måste ta den innan det är för sent.
Hjälp mig döda James Dempsey, annars skjuter jag er i huvudet.
- Han är i Jurabergen. - Vi måste sticka.
- Nu! - De smiter. Ditåt!
Vi delar på oss!
Hoppa in!
Kör, kör, kör!
Tacka mig senare för att jag räddade ditt liv.
Utan dig vore jag inte indragen i detta.
Jarvis sa att Dempsey är i Frankrike.
- Vet du nåt om Jurabergen? - Nej, och inte bryr jag mig, heller.
Du fick prata med Jarvis. Jag är klar med min del av jobbet.
Du! Du är klar, när jag säger att du är klar.
Dempsey är i Frankrike. Jag kan inte göra mer.
Om du går, så röjer jag din son och då är det kört för honom och dig.
Låt mig få gå, Sean. Snälla.
- När jag har Dempsey, får du gå. - Hur ska jag hitta honom?
Ta oss dit, bara, så fixar jag resten.
Justera Titan-satelliten över området.
Nej, det här är högprioriterat. Hela området ska övervakas.
- Ni hade sökt mig. - Välkommen tillbaka.
- Vad beror säkerhetslarmet på? - Vi har lyckats lokalisera Sophia.
- Var är hon? - Hon och Thomas har möte i Los Angeles.
- Både Sophia och Thomas? - Och 200 sovare.
- Ska jag koordinera insatsen på marken? - Nej, Armburster har hand om det.
Presidenten har bytt taktik.
Han vill med alla medel få slut på det här.
Simon, du har visat dig vara ovärderlig för det här uppdraget.
Jag kommer att förlita mig på din sakkunskap.
Tack, sir.
- Evakuera alla civila. - Vi tömmer fem kvarter runt kyrkan.
- Under vilken förevändning? - Ett gisslandrama.
- Hur ser kyrkan ut? - Inga nödutgångar...
...eller underjordiska tunnlar. Ingen går ut eller in utan vår vetskap.
Kameror och mikrofoner är på väg och snart vet vi om de är beväpnade.
Självklart är de beväpnade. Vi har bråttom.
Vi fegar inte av fruktan för hämnd. Det misstaget gör jag inte om.
Vi måste få ett slut på det här.
De har dragit fördel av vår rädsla. Men nu är det slut med det!
Ring upp Sophia på den säkra linjen.
- Elias.... - Jag vet att ni är i den där kyrkan.
Ge er frivilligt, så kommer ingen att skadas.
- Jag vill övertala dem att göra rätt. - Du har ljugit från första början.
- Jag har fått nog. Kapitulera. - Så att du kan låsa in oss för alltid?
- Det vet du att jag inte kan göra. - Ni har tio minuter på er.
- Omöjligt. - Tio minuter.
Vid minsta motstånd, kommer ni att ångra att ni nånsin kom hit.
- Var är ni, team Echo? - Vi intar baksidan och taket.
Sju minuter. Gör trupperna beredda. Sophia får inte en sekunds frist.
Thomas hade vapen i Inostranka och vid bakhållet.
Det kan bli fråga om eldgivning, men deras förluster blir större.
Vi kastar oss in i en väpnad konflikt istället för att hålla dem vid liv.
Jag är förvånad över dina sympatier.
- Vi bör istället försöka förhöra dem. - Jag håller med.
Vi behöver dem för att leda oss till resten av sovarna.
Vi har chans att komma åt Sophia. Jag vill inte sumpa den.
Om sex minuter går vi in.
Det här är presidentens fel, som vi skulle lita på.
Det är du som har tvingat honom.
Men du har kontroll över portalen. Med dess hjälp kan vi ta oss ut.
Du skulle kunna använda den mot oss.
Hon kommer att kosta oss den här världen. Vårt folk kan inte...
Lita på mig, Thomas. Det är den enda utvägen.
Gerard sköter den, men det finns ett skydd.
En säkring. Det kan ta tid för honom att ringa tillbaka.
- Jag dör hellre i strid än ger upp. - Vi skulle inte överleva...
- Jag står inte ensam, mamma. - De har trupper överallt.
De saknar uniform, men jag gissar att de är specialförband-
- att döma av hur de förflyttar sig. Jag var i Korea, i ett annat liv.
Pappa?
Vad gör du här? Jag sa åt dig att stanna. Jag ville skydda dig.
Du sa att du skulle berätta och jag tröttnade på att vänta.
Förlåt.
Det är mitt fel att du är här. Det är jag som ska be om ursäkt.
Vad kommer att hända?
Jag vet inte.
Täck västra sidan.
Simon... Det måste finnas nåt sätt att förhandla med honom.
Nej. Kommer ni inte ut frivilligt, skickar han in specialstyrkorna.
Jag har plikter mot mitt folk. Vi kan inte ge upp.
Ni får ingen andra chans.
Simon... Vår planet är döende.
- Va? - Det var det vårt möte gällde.
- Tro inte på honom. - Det är sant.
Meddelandet var sant. Vår överlevnad står på spel.
Om ni inte ger upp, så kommer de att döda er.
Vi hittar en annan utväg.
Hallå?
- Det är Gerard. - Sätt på högtalaren.
Gerard, jag är här med Sophia.
Vi är omringade. Vi måste ut genom portalen.
- Hur många gäller det? - 188.
- Omöjligt. - Hitta ett sätt!
Har du nån aning om hur mycket bränsle det kräver?
Vi har just börjat ladda uranet.
Hur lång tid tar det att ladda nog för att portera ut oss alla?
Flera timmar.
Vi har fem minuter på oss.
Jag har inte bränsle nog ens för att portera en person nu.
Finns nåt annat som portalen kan användas till?
Nej!
Skott har avlossats! DaSilva är träffad!
Presidenten. Sophias folk har öppnat eld mot våra spanare.
- Påbörja operationen. - Tidsfristen är inte ute ännu.
- Inta kyrkan. - Det kommer att bli ett blodbad.
Sir? Sophia är på linje 1.
Skottlossningen var oavsiktlig. Jag varnar dig, Elias.
- Varnar du mig? - Du kommer att ångra ett anfall.
- Jag har inget annat val. - Du måste lyssna, Elias.
- Fullfölj. - Vi har fått klartecken.
Gerard avvaktar ditt tillstånd.
Trupperna rycker närmare. Vad ska vi göra?
Säg åt honom att spränga det.
Så fort vi har nått fram till dörren så kan vi...
Det är de.
Vi måste få ut presidenten.
Sir!
Enligt rapporter var det Washington-monumentet.
Det är borta, förstört av Sophias folk.
Beordra männen att dra sig tillbaka. Vi vet inte hur långt hon tänker gå.
- Ge mig en lägesrapport! - Vita Husets personal evakueras.
Vi kan bekräfta att Washington- monumentet är helt förstört.
Räddningspatruller har anlänt för att ta hand om....
Jag måste göra ett uttalande. Tala till det amerikanska folket.
- Vi måste evakuera er, sir. - Evakuera min fru och min son.
- Jag stannar. - Hur många döda? - 70 och siffran stiger.
- Hundratals är svårt skadade. - Herregud!
Håll militären stridsberedd. Utfärda undantagstillstånd. Jag måste tala.
- Och säga vad? - Sanningen. Skriv!
Washington D. C. har attackerats av terrorister. - Inte nu.
Det är Sophia på linje 3.
Du tvingade mig. Jag vill ha tre bussar till kyrkan-
- med helt tonade rutor och ett fulltankat jetplan på LAX.
Uppfylls inte våra krav, kommer huvudstaden att förintas.
- Hör på nu... - Nej, du ska höra på.
Du har ingen aning om vad vi kan åstadkomma.
Washington kommer att förstöras, otaliga människor kommer att skadas-
- och dödas. Och vi fortsätter tills vi har fått fri lejd.
Ni har en timme på er.
Jag fick lov att dra i många tåtar för det här. Nu undrar jag...
...om du skulle kunna hjälpa mig.
Med vadå?
Jag skulle vilja prata med min son.
- Vi var oroliga för dig. - Förlåt.
Var är du?
Det är bäst om ni inte vet. Kan jag få prata med Adam?
Han sover. Ska jag väcka honom?
- Nej, låt honom sova. Hur mår han? - Han är rädd.
Du hörde väl vad som hände? Terrorister sprängde Washingtonmonumentet.
- Det hade jag ingen aning om. - Jag klarar det inte mycket längre.
- Vi behöver dig här. - Jag skulle komma om jag kunde.
Jag saknar er så mycket.
- Jag måste sluta nu. - Nej, vänta!
- Ge Adam en puss från mig. - Okej. Hej då.
Herregud!
- Hittar du nåt? - Nåt som heter Phoenix-stiftelsen.
De har hittat arkeologiska fynd och har tillstånd att gräva i Alsace.
Arkeologi? Varför skulle en läkemedelssnubbe gräva i jorden?
Tänk efter! Vad skulle han kunna leta efter?
Han spenderar en förmögenhet på det.
- Mr Dempsey... - Hejsan!
Jag är så glad att ni är här och kan se det här.
- Ni tycks ha gjort fina fynd. - Det är det minsta man kan säga.
Vi har grävt upp ett dussin kalkstenskrukor-
- kusligt lika dem som hyser dödahavsrullarna.
Enligt K14-data är de tillverkade mellan 2000 och 1900 f. Kr.
- Nog är de väl äldre än så? - Sir?
Äsch, det är bara en dum gissning från en upphetsad samlare.
Ni har goda skäl att vara upphetsad. På en kruka finns en inskription-
- men på ett språk som är okänt, åtminstone för mig.
De är vackra.
Vänta tills ni får se diagrammet över kammarens norra sida.
Har ni gått in i kammaren?! Jag sa tydligt ifrån-
- att ingen fick gå in där.
- Vilka har sett insidan? - Bara jag. Jag är hemskt ledsen.
En upptäckt av den här storleken kunde jag helt enkelt inte motstå.
Det här är olyckligt.
Om du hade kunnat visa större självbehärskning-
- så hade du kunnat berätta för dina barn om det.
Jag inser hur svårt det här är för dig.
Säg inte så. Låtsas inte som om du förstår mig.
- Allt jag har jobbat för är borta. - Vi hade inget annat val.
- Diplomati var inget alternativ. - Du omintetgjorde det.
Jag? Se på dem!
Det är såna de är. Våld är det språk som de förstår.
Det var du som vägrade föra fredliga förhandlingar.
Du tvingade oss in i en väpnad konflikt.
Människan har visat sig vara självisk, kortsynt och fientlig.
Ändå är du fast besluten att ge mig skulden för det här.
Jag är inte perfekt.
Och jag har begått misstag.
Men jag har slitit hårt i 66 år, medan ni satt inlåsta i en cell.
Du har bara lyckats ena vårt folk bakom en fruktans retorik.
Väntar du dig att jag ska vara tacksam för det?
Jag förväntade mig faktiskt mer från dig.
Förändring är aldrig lätt, Sophia. Och allting har sitt pris.
Ledarskap kräver disciplin-
- uppoffring och förmågan att få folk att tro på det omöjliga.
Ingen har sagt att det skulle vara lätt.
- Vi vet inte var kraftkällan är. - Vi kan granska satellitfoton.
- Det hinner vi inte. - Vi har säkrat monumentområdet.
- Det finns inget som kan "säkras". - Presidenten.
Jag behöver tala med er. I enrum.
Sir? Vad ska vi göra?
Ge dem bussarna. Det är vårt enda val.
Ni kanske har fel i det.
Det kanske finns ytterligare en möjlighet.
Jag fick känslan i Inostranka av att jag kände igen Thomas.
I morse slog det mig var jag har träffat honom förut.
På sjukhuset i Bethesda, när Simon låg där.
Filmer från sjukhuset bekräftade det. Han hade laboratorierock på sig.
Enligt DNA-test är Simon människa. Thomas låtsades vara labb-tekniker.
Han bytte ut Simons blodprov mot ett med mänskligt blod i.
- Simon är alltså en av dem. - Jag vill tala med honom.
- Han vet hur Sophia ska stoppas. - Han avslöjar inget.
- Då låtsas vi som om vi inget vet. - Hans telefon är avlyssnad.
Han ringer krypterade telefonsamtal. Om vi kan bryta koden i tid...
...kommer vi äntligen att ligga steget före dem.
Vad fan försiggår? Vet du hur många som dog?
- Jag vet hur du känner dig. - Alla dessa år under täckmantel!
Jag trodde på en fredlig lösning.
Martinez trupper skulle anfalla oss. Tro mig, vi hade inget val.
När vi har fångat samtalet, ska vi snart kunna bryta koden.
Skynda på.
Varför använder ni inte portalen för att ta er ut?
Bränslet räcker inte. Det sista gick till monumentet.
- Vad menar du? - Mitt ultimatum var en bluff.
Vi tankar om så fort vi kan, men just nu är vi helt försvarslösa.
Vad var det?
Koden som hindrar att din son röjs.
- Måste jag ha det hotet över mig? - Vore jag vid liv annars?
- Hur långt är det kvar till gömstället? - Vi är snart framme.
- Du sa aldrig vad din kontakt heter. - Jag känner honom som "Henri".
- Arbetade ni ihop? - Lite varstans.
- Tänker du inte säga mer? - Du vet redan för mycket om mig.
- Gör det dig illa till mods? - Sårbarhet gör mig illa till mods.
- Bor han här? - Såvitt jag vet.
- Har du inte ringt honom? - Jag har inte hans nummer.
Jag går runt till baksidan.
Vem är du, amerikanen?
Har du inget mål i mun?
Jag är här tillsammans med Vicky Roberts.
- Vicky Roberts! - Jag känner ingen Vicky Roberts.
Henri! Det är bara jag.
Salut!
Låt mig berätta nu. Vi fick alltså information-
- om objektet, en egyptisk terrorist som hade bord på "Le Maurice"...
- Nej, på "Le Taiwan". - Skit samma!
- Vi satte oss ner och väntade. - Och väntade och väntade...
- Tre flaskor vin senare... ...är vi stupfulla.
- Vi skulle skjuta vårt objekt. - Som inte ens hade dykt upp.
- Vad hände? - Vi gav oss av.
Vi sätter oss i bilen och hon kör i väg.
Jag är lite... Jag hinner inte se bilen rakt framför mig.
- Frontalkrock. - Killen far genom vindrutan.
Hon går ut för att hjälpa honom. Och så är han stendöd!
- Jösses... - Men det var väldigt bra!
Han var vårt objekt.
- Han var vårt objekt! - Vad gjorde ni?
- Satte oss i bilen igen. - Väl utfört arbete.
- CIA ersatte mig aldrig för det. - De är skurkar!
- Jobbade du för CIA? - En av deras allra främsta.
Jag behöver mer vin.
Vad hände, då?
Hon blev bränd av sin chef när hon täckte upp för hans tabbe.
Det gjorde slut på hennes karriär, nästan på hennes liv.
Berätta nu för mig...
Monsieur Walker...
Varför hjälper Vicky dig?
Du är inget proffs. Du är inte ens vår typ.
- Jag utpressar henne. - Det kallar jag maktmedel!
Mycket användbart medel.
Jo, det underlättar.
Det är inte enda skälet.
Miss Roberts gör nämligen inget som hon inte har lust att göra.
- Det här ser gammalt och dyrt ut. - Strålande val!
Kom igen nu! Nu festar vi. Mer vodka! Mer vin!
Vi kommer härifrån. Allt kommer att bli bra.
Är det sant? Det om monumentet?
- Hur kunde du?! - Vi hade inget annat val.
- Är ni terrorister? - De hade låst in oss. Dig också.
- Det här gäller inte mig. - Jo, det gör det nu.
De ser inte dig som en av dem.
De ser dig som en av oss. Acceptera att du tillhör vårt folk.
- Ditt folk är monster! - Nej, de är monstren.
De kämpar mot vår överlevnad. Det har historien visat.
Vi kommer alltid att vara ovälkomna och jagade.
Det okända är alltid hotfullt.
Här finns inget att vara rädd för. Ingenting levande-
- har gått in i den här grottan på flera tusen år.
Nu går vi.
Är de inte vackra, så säg?
- Vad är de för nåt? - De är skyddsänglar.
För vad?
Alla civilisationer och religioner har sina egna begrepp-
- om vad skyddsängeln är och vad den representerar-
- och vad dess funktion på jorden är.
I alla civilisationer och religioner är de reducerade till en metafor.
Blott symboler, när de i själva verket är väldigt...
...väldigt...
...verkliga.
Jag vet att ni allihop är rädda.
Men nu är det viktigare än nånsin att behålla lugnet-
- och behärskningen. Vi måste visa Martinez och hans soldater-
- att vi håller vårt ord. Ignorera deras vapen.
Ignorera deras okunskap. Vi står enade i det här.
En ny dag randas.
Och vi stiger ur den här krisen starkare än nånsin.
Det finns tre bussar.
David har hand om den första, Michael om den andra-
- och Thomas tar den tredje.
Det är dags.
Gå!
Du skulle ha haft kontrollen och gett order.
- Min mor är kompetent. - Men de borde lyssna på dig.
Jag vill skydda mitt folk. Det borde du också.
- Står du på hennes sida? - Det finns inga sidor. Kliv ombord!
Det är nästan klart.
- Vänta. Det är agent Lees röst. - Vad fan försiggår?
- Simon, jag förstår hur du.... - Alla dessa år under täckmantel.
Martinez trupper skulle anfalla oss. Tro mig, vi hade inget annat val.
Militärer på södra sidan av gatan.
Men de låter oss passera.
Tack, David. Fortsätt rapportera.
Anropa Sophia och meddela att vi inte är förföljda.
- Sätt fart! - Vi var så nära...
Varför tar ni er inte ut med hjälp av portalen?
Bränslet räcker inte. Det sista gick åt till monumentet.
- Vad menar du? - Mitt ultimatum...
.... var en bluff. Vi tankar så fort vi kan, men just nu...
.... är vi helt försvarslösa.
- Hon bluffade. - Herregud!
Hon bluffade. Skjut ner dem. Nu!
Om de hinner tanka klart, så försvinner de för gott.
Den som sköter portalen är kvar. En insats nu har ingen återvändo.
- Det här trappas upp till ett krig. - Jag misslyckades med diplomatin.
Min återhållsamhet kostade människoliv. Nu måste vi ge igen.
Oskadliggör dem med vilka medel som än krävs.
- Titta där uppe! - Vi har siktat en helikopter.
Fan också. - Är du säker?
Kontakta Gerard, Thomas. Be honom att göra vad han kan.
Hur kan Martinez riskera Washington?
Han vet. På nåt sätt så vet han.
Det här slutar nu.
- Vad kan du göra, Gerard? - Jag har bränsle nog för en buss.
Jag kan låsa på er position nu.
Det finns ingen utväg. Det är över, Thomas.
- Vi måste kapitulera. - Nej! Vårt folk måste överleva.
Du är vår chans att avsluta det vi påbörjade.
- Vad pratar du om? - Gerard har bara bränsle åt en buss.
Jag bad honom ansluta till dina koordinater.
- Finns inget annat sätt? - Ledarskap är disciplin...
...och uppoffring... - Thomas!
Sophia är på den andra bussen. Helikoptern är redo att skjuta.
- Ge ordern. - Kör om Sophias buss!
Nej!
Översättning: Jannike Molander www.primetext.tv